- Paljonkohan kello on? - Kelloko?
LOS ANGELESIN LÄHETYSASEMA
Kirjoitusalustat ovat loppuneet. Käyttäkää samaa jonkun toisen kanssa.
- Seuraava. - Kertoisitteko, kuinka saan henkilöllisyystodistuksen?
- Kadotitteko henkilöllisyystodistuksenne? - Kyllä.
Ei syntymätodistustakaan? Ei mitään?
Selvä. Asia täytyy selvittää ajoneuvohallintokeskuksen kanssa.
Tavoitatte heidät aamulla. Lähin on Montebellossa.
Voimme auttaa bussimatkassa. Tulkaa tiskille, kun olette valmiina.
- Selvä. - Mikä on nimenne?
- Alexander Supertramp. - Että kuinka?
Alexander -
- Supertramp. - Supertramp. Todellako?
Tutkin tilanteenne, Supertramp. Minulla on teille jotakin.
- Tässä teille. - Kiitos paljon.
- Yksi asia vielä. - Niin?
Onko teillä sänkyä minulle? Olen pahoillani...
Ei, tietenkin meillä on sänky teille. Allekirjoitus siihen.
Täyttäkää tämä, niin hoidan homman. Olenkin...
- Mitä siellä tapahtuu? - Kaikki hyvin. Anteeksi.
Pidä homma hallinnassa.
- Kiitos vain. - Supertramp, vai?
Tämähän onkin teille tuttua.
Kiitos, mutta en tarvitsekaan sänkyä.
Nytkö jo lähdette? Supertramp?
3. LUKU: MIEHUUSIKÄ
Näytä kasvosi. En ikimaailmassa unohda kasvoja.
Jos näen sinut uudestaan, en pidätä sinua. Tapan sinut.
Tämä on rautatie. Teemme mitä tahansa -
- pitääksemme teidät pummit poissa. - Selvä.
Onko sinulla henkilöllisyystodistusta?
- Ei. - Eipä tietenkään.
Viimeinen kerta, ystäväni.
Kaikki selvää.
TAIKABUSSI - SEITSEMÄS VIIKKO - Juuri näin! Viimeinkin!
ORGANISOINTI
KARTOITUS
AVARA JOKIALUE
MERKITSE -
METSÄSTYSJÄLKIEN VERKOSTO
Kiitos paljon.
Chris kirjoitti minulle kirjeitä koulusta.
Ahdistus ja ongelmat äidin ja isän kanssa olivat selvästi jatkuneet.
Hän sanoi, että olin ainoa ihminen maailmassa, joka voisi ymmärtää häntä.
Kenen rahoilla ostat kaikki nuo hemmetin lahjat?
Teen töitä. Ainoa syy miksi puhun tästä on, koska...
Isottelet ja flirttailet kaikille.
Minä hommaan kontakteja, jotta tämä bisnes toimisi!
- Et välitä yhtään mitä teen. - En halua puhua sinusta enää!
Et kävele luotani pois.
Lapset! Katsokaa, mitä isänne tekee minulle!
Voi luoja! Katsokaa, mitä äitinne saa minut tekemään!
Haista vittu! Vihaan sinua!
Juhlia ei järjestetä. Peruutan joulun tänä vuonna.
Peruutat joulun? Kuka kuvittelet olevasi? Jumalako?
- Aivan oikein! Olen jumala! - Et ole jumala. Et voi peruuttaa joulua.
Täyttä hevonpaskaa!
YKSIN
ERÄMAASSA
RANSKALAISIA SAA HEITTÄÄ POIS
Tarvitsemme kymmenelle!
Alex, tarkoitukseni ei ole valittaa. Teet hienoa työtä.
Haluan pitää sinut täällä, ja kaikki haluavat, että pääset Alaskaan.
Sinun on kuitenkin alettava käyttää sukkia.
Chrisin katoamisesta oli kulunut lähes vuosi.
Vanhempieni viha, heidän epätoivonsa -
ja heidän syyllisyytensä alkoi antaa tilaa tuskalle.
Tuska näytti lähentävän heitä.
Jopa heidän kasvonsa olivat muuttuneet.
Äitini vakuutti itselleen sen olevan Chris.
Että se on hänen poikansa, aina kun hän ohittaa kulkumiehen.
Pelkään hänen äitiytensä puolesta.
Vaistojen, jotka vaikuttavat aistivan menetyksen uhan.
Niin valtavan ja peruuttamattoman, -
että mieli kieltäytyy ymmärtämästä sitä.
Aloin miettiä, ymmärtäisinkö enää kaikkea Chrisin sanomaa.
Sitten oivalsin ja muistin, -
etteivät he olleet vanhempia, joiden kanssa hän kasvoi, -
vaan ihmisiä, jotka menetyksen aiheuttama heijastus on pehmentänyt.
Kuitenkin, -
kaiken Chrisin sanoman täytyy tulla sanotuksi.
Ja luotan, että jokaisen hänen tekonsa täytyy tulla tehdyksi.
Tämä on elämämme.
Suurriistaa. Todella suurta.
Siinä.
Perkele!
Häipykää!
"Isä, voinko sytyttää grillin? Tämän kerran?"
"Voit hakea sytytysnesteen." "Älä viitsi isä, saanhan?"
"Miksipä ei, Walt? Kuulostaa hyvältä ajatukselta..."
"Turpa kiinni, Carine! Ei, Billie."
"Sanoin jo kerran. Älä pakota sanomaan uudestaan."
"Tajuatko? Kuuletko minua, nainen? Kuuletko?"
"Anteeksi, Walt."
"Olen pahoillani."
Paskat.
Ei! Ei!
Jumalauta!
Perkele! Vittu!
KUNPA EN OLISI AMPUNUT HIRVEÄ.
YKSI ELÄMÄNI SUURIMPIA TRAGEDIOITA.
Ihmiselle vähemmän lempeän voiman läsnäolo oli selvästi havaittavissa.
Se oli pakanallisuuden ja taikauskoisten rituaalien paikka.
Tarkoitettu asuttavaksi miehille, jotka ovat sukua enemmän kallioille -
ja villieläimille kuin me.
4. LUKU: PERHE
Hei, Sunni! Tule tänne.
Ei. Eikä!
18. JOULUKUUTA 1991 NELJÄ KUUKAUTTA ENNEN BUSSIA
Nyt minua kiinnostaa vain Alaska.
Antakaa aplodit Sekopää-Cainille!
Luovutetaan vuoro Slab Cityn omalle tytölle, Tracy T:lle.
Hei, nimeni on Tracy.
Jack London on kuningas.
Aiotko olla kanssamme pitkään?
Odotan sekkiä edellisestä työpaikastani, jonka pitäisi saapua Saltonista joulun jälkeen.
Täytyy alkaa valmistautua Alaskaa varten.
Kunhan aurinko hieman laskee, aloitan voimisteluharjoitukset.
Kun saan rahat, yritän -
etsiä isoja vuoria, joilla voin kiipeillä kevääseen asti.
Katsotaan nyt, mihin rahat riittävät.
Joudun ostamaan vielä paljon tarvikkeita ennen kevättä.
Hankin siis ehkä toisen työn tai sitten pärjäilen.
Annamme sinulle hieman rahaa päivistä, jotka olet viettänyt kojussa.
En aio ottaa sinulta rahaa, Rainey.
On ollut todella palkitsevaa tavata teidät kaksi.
- Teillä näyttää pyyhkivän hyvin. - Meillä menee hyvin.
Todella hyvin. Siitä puheen ollen, -
oletko ajatellut esitellä itsesi pienelle Joni Mitchellillemme?
- Myytkö näitä kirjoja? - Myyn. Me myymme.
Hän myi.
- Pidän lukemisesta. - Pidätkö?
- Kyllä. - Se on hyvä.
Kuulin kappaleesi eilen.
- Olen surkea. - Etkä ole. Laulat suloisesti.
Kiitos.
Olen lähdössä kävelylle Salvation Mountainille.
- Haluatko tulla mukaan? - Hyvä on.
JUMALA ON RAKKAUS
Voisin näyttää teille paikkoja.
Olen ollut täällä vuodesta 1984, enemmän tai vähemmän.
Useat turistit tulevat tänne, ja he katselevat tuota auton ovea.
He todella pitävät siitä. Löysin auton ovia -
ja pulttasin ne kaikki kiinni tuonne ylös.
- Mistä löysit nuo puhelinpylväät? - Useat laakson ihmisistä pitävät minusta.
Nykyään koko maailma rakastaa minua.
Haluan saada viisautta antaakseni heille vastarakkautta.
Siinä kaikki. Olen todella innoissani.
- Taidat todellakin uskoa rakkauteen? - Kyllä. Täysin.
Tämä on rakkaustarina, joka on hämmästyttänyt koko maailmaa.
Jumala todellakin rakastaa meitä suuresti.
- Vastasiko se kysymykseesi? - Kyllä. - Hyvä.
Rakastan tätä paikkaa. Tämän paikan vapaus on todella kaunista.
En muuttaisi edes 10 miljoonasta dollarista, ellei olisi pakko.
Olen tyytyväinen olooni aavikolla. Elän haluamassani paikassa.
Uskon, että hyvä muuttuu paremmaksi. Luulen, että nuo isot tankit tuolla, -
olivat merijalkaväen viemärilaitoksia toisen maailmansodan aikana.
Jos haluatte, voitte painaa kätenne siihen.
Teen samoin, ihan vain huvin vuoksi.
Teette hyvää jälkeä.
Voitte pyyhkiä kätenne paitaani jos haluatte.
Ruokahaluni alkaa heräillä.
Olin Tracya vain pari vuotta vanhempi, kun tulin raskaaksi.
Luulin, että tuomme mieheni kanssa rauhan maailmaan.
Lapsia, rakkautta ja pysymme yhdessä ikuisesti.
Asiat eivät menneet aivan niin.
Hän jätti minut.
Joten minä...
Päädyin kasvattamaan Renon yksinäni. Hän on poikani. Hänen nimensä on Reno.
Sitten tapasin Raineyn.
Se oli mukavaa. Se oli todella hienoa jonkin aikaa. Se vain...
Reno oli silloin jo teini, -
ja hän oli matkalla kohti aikuisuutta.
En ole kuullut hänestä -
kahteen vuoteen.
En edes tiedä, missä hän on.
Toivottavasti tapaan hänet joskus.
Tietävätkö vanhempasi olinpaikkaasi?
- Illallinen on valmis, jos olette nälkäisiä. - Kyllä olemme.
Olemme nälkäisiä.
Pärjään kyllä.
Haluatko tulla syömään? Tai voimme istua tässä.
Istun kanssasi vaikka koko yön.
Mennään.
Tulkaa jo. Ruoka alkaa jäähtyä.
Katso tätä. Tawdry? Kuulostaa sinun jutultasi, Denise.
Tuo tyttöparka on kirmaamaisillaan pihamaallesi.
Ja sinä olet kuin mikäkin kuntoiluhullu munkki.
- Puhuiko Jan sinulle Renosta? - Puhui.
Lapset voivat olla melko julmia, kun kyse on heidän vanhemmistaan.
Oletko ajatellut omiesi näkemistä?
Minulla on vain yksi suunnitelma.
Alaska kenties?
Alaska.
- Hyvää joulua. - Tule sisään.
Vanhempani lähtivät kaupunkiin.
- Ei. - Kyllä. He menivät soittamaan isoäidilleni.
Tarkoitan, että emme voi tehdä sitä.
Miksi emme?
- Kuinka vanha olet? - 18-vuotias.
17-vuotias.
Minä vuonna synnyit?
Olen 16-vuotias.
Haluatko tehdä jotain kanssani?
Voit kirjoitella tähän osoitteeseen Etelä-Dakotaan.
En tiedä, milloin saan postisi, mutta joskus kuitenkin.
- Olet aika lumoava. - Niinkö?
Kyllä.
Muista vain tämä.
Jos haluat jotain elämässäsi, kurota ja tartu siihen.
- Pidä huoli itsestäsi. - Samat sanat sinulle.
- Entä uudenvuoden lupauksesi? - Työn alla.
Ota vain laukkusi ja lähde.
En taida pystyä halaamaan.
Näkemiin!
Olimme olleet puolitoista vuotta tilassa, jota isä kutsui valekuolemaksi.
TAIKABUSSI - YHDEKSÄS VIIKKO - Suru Chrisin katoamisesta alkoi hellittää.
"Olen nähnyt paljon asioita, -
ja uskon nyt löytäneeni sen, mitä onnellisuuteen vaaditaan.
Hiljaisen ja syrjäisen elämän maaseudulla.
Mahdollisuuden olla hyödyllinen niille, joille voi helposti tehdä hyvää, -
ja jotka eivät ole tottuneet sellaiseen.
Ja työn, jonka voi toivoa olevan hyödyllinen.
Sitten loput. Luonnon, kirjat, musiikin.
Rakkauden naapuria kohtaan.
Sellainen on ajatukseni onnellisuudesta.
Ja sitten, -
kaiken muun lisäksi, sinut elämänkumppanikseni.
Kenties vielä lapsiakin.
Mitä muuta voi miehen sydän toivoa?"
KATASTROFI! JOEN YLITYS ON MAHDOTONTA!
SATEEN VANKINA
YKSINÄSENÄ,
PELOISSAAN.
VIIMEINEN LUKU: VIISAUDEN YMMÄRTÄMINEN
Missä leirisi on?
Hieman Oh-My-God Hotspringsiä edempänä.
Olen asunut täällä kuutisen vuotta.
En ole koskaan kuullut moisesta paikasta.
- Näytä, miten sinne pääsee. - Selvä.
- Ron Franz. - Alex.
Mistä olet kotoisin, Alex?
- Länsi-Virginiasta. - Selvä, Alex Länsi-Virginiasta.
ANZA BORREGON AAVIKKO 12. TAMMIKUUTA 1992
Onhan tämä -
yhdenlainen paikka.
Eivätkö nuo myssyttelijät ja nudistit huoleta sinua?
Ei, he pysyvät yleensä omissa porukoissaan.
Vaikutat fiksulta nuorukaiselta. Vai olenko väärässä sen suhteen?
Kai pääni jokseenkin paikoillaan taitaa olla.
Sitä juuri tarkoitankin.
Kauanko olet ollut täällä?
- Pari viikkoa. - Entä sitä ennen?
Monissa paikoissa. Olen liikkunut paljon.
- Minkä ikäinen olet? - 23 vuotta.
23-vuotias. Eikö sinun pitäisi olla opiskelemassa?
Tai hankkimassa töitä? Tehdä jotakin elämälläsi?
Katsokaahan, herra Franz.
Minusta työurat ovat 20. vuosisadan keksintö, enkä halua sellaista.
Ei minusta tarvitse huolehtia. Minulla on lukio käytynä.
En ole rahaton. Elän näin omasta tahdostani.
- Täällä hiekassa? - Kyllä, aivan niin.
- Missä perheesi on? - Ei minulla ole sellaista enää.
Sepä harmi.
Haluan näyttää teille jotain, herra Franz.
Tulkaa.
Alkaa käydä liian jyrkäksi ja korkeaksi minulle.
Selvä, -
mutta puolimatkastakin on melkoiset näköalat, eikö vain?
Huipulta näkee Salton Sea -suolajärvelle saakka.
Sieltäkö näkee Salton Sealle?
- Kyllä vain. - Hyvänen aika.
- Ettekö halua mennä ylös? - En, minä en tee tällaista.
Vietin suurimman osan elämästäni armeijassa.
Uudenvuodenaattona 1957 asemapaikkani oli Okinawalla.
Vaimoni ja poikani olivat täällä ja ajelivat autolla, -
kun joku mies, joka oli ottanut hieman liikaa, ajoi suoraan heidän päälleen.
Tappoi molemmat.
Saattaisi ajatella, -
että viimeinen tekoni maailmassa -
olisi juomisen aloittaminen.
Mutta tuolloin uskoin, että se on ainoa asia, minkä voin tehdä.
Ja joinkin kunnolla.
Pian kuitenkin tajusin, -
että ei ollut mitään hyötyä hukuttaa suruja juomisella.
Joten kokosin itseni ja lopetin juomisen.
Kerrasta poikki.
Siitä lähtien se on ollut aika lailla tällaista.
Matkusteletteko koskaan, herra Franz?
En näytä voivani lähteä kauas nahkojeni luota.
Teen paljon kaiverruksia nahkaan. Autotallissa on pieni verstas.
Niillä ja eläkkeelläni pärjään aika hyvin.
Joka kerta kun ajattelen matkalle lähtemistä, -
jäisin liikaa jälkeen töistä, jotta voi edes harkita sitä.
- Syötyämme haluaisin nähdä verstaanne. - Haluaisitko?
- Todellakin. - Toivoinkin, että sanoisit niin.
- Hämmästyttävän mukautuvaa. - Niin on.
- Märkänä nahka on todella... - Se on kuin voita.
Ihmeellistä. Ja kovettuessaan se pitää muotonsa täysin.
Mäjäytä sitä kunnolla nuijalla.
Menin Etelä-Dakotaan. Työskentelin viljavarastossa -
Wayne-nimiselle miehelle. Tosi hyvä tyyppi.
Menin Coloradojokea pitkin Grand Canyoniin saakka ja laskin ne kosket.
Yksi pelottavimmista koskaan tekemistäni jutuista.
Coloradosta menin Meksikon Golfoon, jonne jäin jumiin.
Salvation Mountain, Slabs.
Mitä "P" tarkoittaa?
Pohjoista.
Alaskaan?
Mitä pirua sinä pakenet, poika?
Voisin kysyä samaa sinulta.
Mutta tiedän jo vastauksen.
Vai tiedät?
Tiedän, herra Franz. Sinun on päästävä takaisin maailmalle.
Pois kolkosta talostasi, pienestä verstaastasi.
Takaisin tien päälle. Ihan oikeasti.
Elät vielä pitkään, Ron.
Tekisit mullistavan muutoksen elämässäsi.
Ihmisen henki kumpuaa uusista kokemuksista.
Sinä uppiniskainen vanhus istut vain persiilläsi.
- Istun persiilläni? - Niin.
Minä sinulle persiillä istumiset näytän!
Vai uppiniskainen vanhus.
- Näytän sinulle! - Tule sitten.
Istun persiilläni...
Tule, vanhus. Kiipeä.
- Istun persiilläni... - Antaa mennä.
Hienosti menee.
Anna mennä. Kiipeä, Ron!
Näkeekö tätä kukaan? Jumala, katsotko tätä?
- Oletko kunnossa? - Sinä senkin älykääpiö!
Minun tulee sinua ikävä.
Niin minullakin sinua, Ron. Mutta olet väärässä, jos luulet, -
että elämänilo saavutetaan etupäässä ihmissuhteilla.
Jumala loi sen kaikkialle ympärillemme. Se on kaikessa kokemassamme.
Ihmisten on vain muutettava tapaansa katsoa niitä asioita.
Tuota sopiikin pohtia tarkemmin.
Oikeasti. Aion pohtia.
Aion.
Haluan kuitenkin kertoa jotain.
Kun ajattelen sitä kaikkea, -
mitä olet kertonut perheestäsi. Äidistäsi ja isästäsi.
Tiedän myös, että sinulla on ongelmia kirkonkin kanssa.
On kuitenkin olemassa isompi juttu, jota me kaikki voimme pitää arvossa.
Kuulostaa siltä, että kutsut sitä mielelläsi Jumalaksi.
Mutta kun annat anteeksi, -
sinä rakastat.
Ja kun rakastat, -
Jumalan valkeus loistaa yllesi.
- Pyhä paska! - Kerroinhan jo kiroilusta.
Minähän sanoin sinulle.
Missä kaikki elukat nyt ovat?
Minulla on helvetin nälkä!
"Hetkeksi hän löysi uudelleen elämänsä tarkoituksen.
Hän oli maapallolla käsittääkseen sen villin lumousvoiman tarkoituksen -
ja kutsuakseen kutakin asiaa oikealla nimellä."
Oikealla nimellä.
Mikä tämä on...
Tämä on Viburnum edule. Karpaloheisi.
Hedysarum alpinum.
Hedysarum alpinum on villiperunan juuri.
Epilobium angustifolium. Maitohorsma.
VILLIHERNE - MYRKYLLINEN
VILLIPERUNA - SYÖTÄVÄ
MYRKYLLINEN
ULOMMAT SUONET
TAUDINOIREITA: VOIMATTOMUUS, RUOANSULATUSHÄIRIÖT -
JA PAHOINVOINTI.
KASVIT MUISTUTTAVAT TOISIAAN.
JOHTAA HOITAMATTOMANA NÄLKIINTYMISEEN -
JA LOPULTA KUOLEMAAN.
Helvetin helvetti!
100. PÄIVÄ! MINÄ TEIN SEN!
MUTTA ELÄMÄNI HEIKOIMMASSA KUNNOSSA.
OLEN KIRJAIMELLISESTI JÄÄMÄSSÄ LOUKKUUN -
ERÄMAAN ARMOILLE.
22. MAALISKUUTA 1992
Miksi olet hereillä? Kello on puoli neljä aamulla.
Kuulin, kun nousit sohvalta puolisen tuntia sitten.
Tuli hassu tunne, ettet ehkä olisi täällä enää aamiaisella.
Vien sinut 160 kilometrin päähän. Jonnekin, josta pääset junaan, -
lentokoneeseen tai saat kyydin päästäksesi pois tältä aavikolta.
Veisin sinut vaikka Alaskaan, jos ei olisi kello 8:n messua.
- Ron, ei sinun tarvitse. - Minä haluan.
Pääset alkuun siinä jutussasi.
- Suuressa... - Tiedän.
Suuressa Alaskan seikkailussasi.
Tästä saat kunnon veitsen.
Kokoontaitettava onkivapa sekä muita tykötarpeita.
- Ron... - Ota pois vain.
Puen ylleni. Nähdään autolla.
Ystäväiseni...
Minulla on ajatus.
Tiedätkö, äitini oli ainoa lapsi.
Kuten oli isänikin.
Ja minä olin heidän ainoa lapsensa.
Kun minä olen poissa, viimeinen vesa on poissa.
Sukuni päättyy.
Kuuntelehan.
Sallisitko minun adoptoida sinut?
Voisin olla vaikka isoisäsi.
Ron...
Voimmeko puhua tästä, kun palaan Alaskasta?
Kävisikö se?
Kyllä. Käyhän se.
Hyvä on, Ron.
Kiitos.
Miltä hänen äänensä kuulostaisi nyt?
Mitä hän kertoisi nyt?
Yhdeksän, kymmenen...
Tajusin sanojen mielessäni menettävän merkitystään.
Chris kirjoitti omaa tarinaansa.
Chrisin se täytyi kertoakin.
ONNELLISUUS -
ON AITOA -
VAIN KUN SE JAETAAN.
SAIN ONNELLISEN ELÄMÄN, KIITOS LUOJAN. HYVÄSTI JA JUMALAN SIUNAUSTA KAIKILLE!
"Kutsuakseen kutakin asiaa oikealla nimellä.
Oikealla nimellä."
Mitä jos minä hymyillen -
juoksisin syliinne?
Näkisittekö silloin sen, -
mitä minä nyt näen?
CHRISTOPHER JOHNSON MCCANDLESSIN MUISTOLLE
12. HELMIKUUTA 1968 - 18. ELOKUUTA 1992
METSÄSTÄJÄT LÖYSIVÄT CHRISIN RUUMIIN BUSSISTA KAKSI VIIKKOA HÄNEN KUOLEMANSA JÄLKEEN.
TÄMÄ OMAKUVA LÖYDETTIIN KEHITTÄMÄTTÖMÄNÄ HÄNEN KAMERASTAAN.
19. SYYSKUUTA 1992 CARINE MCCANDLESS LENSI VELJENSÄ TUHKAT MUKANAAN -
ALASKASTA ITÄRANNIKOLLE. TUHKAT HÄN KULJETTI REPUSSAAN.
ELOKUVANTEKIJÄT KIITTÄVÄT JON KRAKAUERIA OPASTUKSESTA, SEKÄ SYVIMMÄT KIITOKSET -
WALTILLE, BILLIELLE, CARINELLE JA KOKO PERHEELLE URHEASTA TUESTA ELOKUVAN TEOSSA.